LIVET EFTER DETTA
Svensk text: GEMiNi X www.SweSUB.nu
Kom igen, upp och hoppa.
Du ska köpa presenter till dina barn innan vi åker.
- Jag köper något på flygplatsen. - Nej, presenterna där är skit.
Marie, låt mig sova en halv timme till.
Om inte du köper presenter till dina barn, så gör jag det.
Ber du dem där nere att förbereda räkningen och skicka upp lite frukost?
Vet du vad? Affischerna är uppe, över hela Paris.
Kan tydligen inte missa dem. - Marie, telefonen.
Hur många har du sett? Är det sant?
God morgon. Kan ni göra i ordning räkningen för rum 321?
Och skicka upp lite frukost... Kaffe och frukt?
- Jag kallar på rumservice. - Tack så mycket.
De sa att det bör vara 120 runt om i Paris.
Kan du sammanfatta rubrikerna? Jag har inte tid att gå ut på nätet.
Jätte bra.
Puss, hej då.
Hej.
Den här gillar jag. Har du flera såna?
Ja. Ta den där.
- Hur mycket? - En dollar.
Kom, kom.
Ge mig din hand!
Når du mig? Ta min hand.
- Okej, lugn. - Hon andas inte.
Jag tror hon är död.
- Akta, akta! - Bort från båten!
Kom.
Lägg henne på sidan.
- Andas, andas. - Ut med det. Bra.
Lägg henne på rygg.
- Är du okej? - Ja.
Vi hjälper dig.
Lugn. Ta det lugnt.
Marie.
SAN FRANCISCO
Sätt dig här. Jag går och pratar med min bror. Okej?
- Det är lugnt. - Okej. sätt dig.
Hur kan du göra så mot mig? Du vet att jag har slutat.
Bara den här gången. Han är en viktig klient till mig.
- Sista gången. - Jag vet.
- Okej. Mr...? - Andreou. Christos.
Jag kommer hålla dina händer tills jag får en förbindelse.
Syftet med avläsningen är att du bara svarar ja eller nej.
Får jag dina händer?
- Har en kvinna i din närhet gått bort? - Ja.
- I medelåIdern? Runt 50 år? - Ja.
Var kvinnan din fru? - Ja.
Jag får känslan av att ni var tillsammans länge.
- Men det var inte alltid lätt. - Nej.
Hon var sjuk. Under lång tid. Hade hon svårt att röra sig?
- Var hon sängliggande? - Ja. Hon hade multipel skleros.
Jag beklagar.
Hon vill be om ursäkt för att hon förstörde äktenskapet.
Det är inte sant.
Hon känner sig dum för att du fick ta hand om henne, även som ung.
Hon vill att du hittar någon, innan det är för sent.
För du blir inte direkt yngre.
Eller smalare. - Nej.
Hon har sinne för humor. Hon är verkligen skojig.
Vänta. Nu ber hon mig vara uppmärksam.
Hon har något viktigt hon måste säga.
Hon försöker ge mig något datum. Juni?
Säger det dig något? - Nej.
Gifte ni er i juni? Var det då hon gick bort?
Hon är väldigt specifik när det gäller juni.
Ja, juni.
Jag kanske har fel. Det händer.
Jag gör igentligen inte det här längre.
Antar jag är ringrostig.
- Jag är mycket tacksam. - Tack, lille bror.
Jag är skyldig dig en.
Det var otroligt.
Din bror, han är på riktigt. Nej, nej. Jag menar det.
Jag måste erkänna att jag var skeptisk innan jag kom hit.
Detta medium skit var bara hokus pokus för mig.
Han sa saker som jag aldrig har talat om för någon.
- Han kan tjäna pengar. - Det gjorde han. Han hade kontor -
- en webbsida, tidningsartiklar, det skrevs en bok om honom.
- Så, vad hände? - Han orkade inte, han lämnade allt.
Han sa, "Ett liv som bara handlar om döden är inget liv alls. "
Nu arbetar han i fabrik. Tjänar 2000$ i månaden, påstår han är lycklig.
Han skulle inte göra det här igen. Jag fick övertala honom.
Jag uppskattar det. Det här var...
Jag står i skuld till dig. Hörs på Måndag om den där saken?
Vad var saken med juni, om jag får fråga?
June Menendez var min frus sköterska. Hon tog hand om henne i 15 år.
I tio utav de åren var jag förälskad i henne.
Jag kände mig så skamsen över det så jag kunde inte berätta för någon.
Inte ens för June.
Okej, vi ses.
Vi kanske hade gått en halv mil. Och min näsduk var genomvåt.
Jag tittade ut, till min förvåning, såg jag Peggotty rusa genom en häck.
Hon hoppade upp i vagnen. Inte ett knyst hon sade.
Hon klämde mig tills trycket på näsan blev extremt smärtsamt...
...pressade några bitar med tårta ner i mina fickor..
...och en handväska, som hon la i min hand.
Sedan steg hon ner och sprang sin väg.
Jag la märke till att en av hennes knappar rullade på golvet.
Jag plockade upp den och behöll den som en kär ägodel under en lång tid.
Okej, ni två.
Underbart. Säg mig grabbar. Vem av er är äldst?
- Tolv minuter. - Vet du, jag kan nog se det.
- Och du är Marcus? - Nej, han är Marcus.
- Just det. - Den tystlåtna.
- Jag som skulle säga den stiliga. - Jag är Jason.
Jason, okej. Den äldsta. Tjatte.
Smartskaftet.
Jätte bra. Vi är nog klara.
Då så. Vad har ni gjort, rånat en telefonkiosk?
- Tack så mycket. - Hej då.
Jag förstår inte. Kan jag skriva av din?
Snälla. Den ska lämnas in imorgon. - Tufft läge.
Hon kan se det imorgon.
Godnatt, Jase. - Godnatt.
Skit.
Jackie? Är du där? Kom igen, öppna.
Kom igen, vakna.
Öppna dörren!
Grabbar, det är ingen idé. Vi vet att ni skyddar henne.
Väck henne. Fräscha upp henne. Socialen är här.
Mamma! Mamma, vakna!
Jackie, är du där?
Hon är inte här. Hon är och handlar.
- Kom igen, Mamma! - Vi väntar.
Grabbar, det är meningslöst. Vi vet att ni skyddar henne.
Res dig upp, Mamma. Snälla!
- Vi har inte tid med det här. - Om hon inte är här om 5 minuter...
...måste vi ringa barnskyddsenheten. Kom igen, öppna.
Han menar allvar! 5 minuter!
Tack. Jag klarar det.
Jason, öppna dörren.
Ni kan komma in och vänta om ni vill.
Varsågod och sitt. - Tack.
Hoppas hon kommer snart.
Jag är hemma!
Hej. Jag visste inte att ni var här.
Hej.
Jag glömde totalt att ni skulle komma.
Jason, gå och sätt på vattenkokaren.
Marcus, gå och hämta ett fat. Jag tar fram kakorna.
- Har ni varit här länge? - En stund.
Det är okej, Jackie. Du kan väll sätt dig ner?
Vet ni vad jag tycker? Att det är världens bästa present.
Jag absolut älskar den. Tack ska ni ha. Mina killar.
Marcus, kan du göra mig en tjänst? Hämta det röda skrinet i skåpet.
Jag vill att du går ner till apoteket.
Ge det här till apotekaren. Han vet vad han ska göra.
- Ja, Mamma. - Tack, älskling.
Jag gör det. Marcus har inte gjort läxorna.
- Ring på den här så hjälper jag dig. - Inte länge, jag har ingen kredit.
Var rädd om dig, Jason. Vi ses sedan.
Varför har du inte gjort läxorna? Kom här.
Se på ditt busiga lilla ansikte. En ängel.
Det är okej. Glöm läxorna. Du kan skriva av mina.
Jag vill att du kollar upp Naltrexon och Hydroklorid.
Vänta lite.
Jag tror jag hittade det.
"Naltrexon blockerar effekten av heroin och opiater.
Avgiftningen kan pågå mellan en vecka och en månad. "
- Betyder det att hon ska sluta? - Ja, jag tror det är exakt så.
Hon har aldrig gjort så här förut. Hon har bara lovat.
- Ja, jag visste det skulle hända. - Här har du.
Tänk dig. Vi skulle kunna bli en normal familj.
Den där killen har en mobil.
Hej, lillen. Kom här, grabben.
Låt mig vara!
- Ge mig telefonen. - Ge tillbaka den.
Jase?
Vad har du tabletterna till? Din lille knarkare.
Ta telefonen då. Ta din telefon.
- Ta honom! - Vänta lite, din lilla skit!
Kom igen, dumhuvud, vart ska du?
Jase?
Marcus!
Jason? Snälla, Jason.
Kom igen. Jag behöver dig. Snälla. Kom igen.
Jason!
Jag känner mig dum. Jag skulle stannat för storyn.
Efter det du varit med om?
De skickade ett team från kontoret i Hong Kong.
Jag har aldrig gjort så... Stuckit från en sådan story.
- Allt okej? Ska jag följa dig upp? - Nej, jag klarar mig.
Jag glömde nästan... Presenterna till dina barn.
Jag älskar dig.
Den ungefärliga summan räknas vara flera miljarder.
Vi ska inte glömma de överlevande. Vi hoppas alla på fler överlevande.
Offren uppskattas till flera hundra tusen.
Det är en fruktansvärd syn, efter tsunamin har skövlat befolkningen.
God kväll, allesammans.
- Marie, hör du mig? - Ja.
Okej, sträck på er. Redo och sänder om...
...Fem, fyra, tre, två. Ordet är ditt, Lelay.
God kväll och välkomna till veckans "Window on Events".
Ikväll som gäst, Guillaume Belcher. VD för klädföretaget Soucil.
Vi kommer med en chockerande avslöjning...
...om barnarbete i deras fabriker i Sydöstra Asien.
Cyril Guignard rapporterar.
Här i väst, är det lätt att kritisera tredje världens arbetspraxis.
Dessa fabriker utgör en viktig roll för industriell utveckling.
...en evolution för fattiga länder.
Lönen vi betalar, är mycket högre än deras lokala löner.
Marie, tala imot honom!
Marie? Bryt ner honom! Hör du mig, krossa honom!
Men kommer den här motiveringen göra Franska kunder nöjda?
Om de är medvetna om under vilka villkor kläderna produceras...
...tror du då att det kommer vara lika vinstgivande?
Åk dit och du får se hur mycket de människorna behöver oss.
Tack för att ni tittade. Det var allt för ikväll. Vi är tillbaka nästa vecka.
- Jag är ledsen, det var oförlåtligt. - Vi editerar det. Ingen märker det.
Det var mitt fel. En defensiv VD var en tuff start på den nya säsongen.
Vill du följa med och äta något? - Nej tack.
- Är du säker? - Ja.
Vi ses imorgon.
Jag tror något hände med mig där borta.
- Det var nära ögat. - Nej, något hände verkligen mig.
När jag hamnade under vattnet...
...hade jag en uppenbarelse.
Jag vet inte.
Du hade hjärnskakning. Du slog i huvudet.
Du har nog rätt.
Två politiska tidningar hävdar att en hinduisk sekt rörde sig på gatorna...
...tände eld på bilar, plundrade butiker.
Andra säger att oroligheterna utlöstes av att nationalistiska grupper...
...spred negativ framtoning över folkgrupper från annan härkomst.
- Vad tycker du om storyn? - Vad då?
- Om storyn, vad tycker du? - Jätte bra.
Jag måste jobba över ikväll och göra klart lite saker.
Okej, vi ses imorgon.
Får jag säga en sak...
...du kanske tycker är jobbigt att höra? Du började kanske jobba för tidigt.
Fysiskt, är du okej. Men sedan olyckan...
Ta dig lite ledig tid, så du kommer över det som hände.
Bara några veckor. - För att "komma över"?
Du ville ju skriva en bok. Michel skulle nappa på det och betala bra.
Men det kommer att ta tid.
Allt det här finns kvar för dig.
Det viktigaste är att du mår bra. Vi behöver dig alldeles för mycket.
Jag ska tänka på det.
Hörde du om mötet idag? Mellan cheferna och facket?
- Nej, det gjorde jag inte. - De var där hela eftermiddagen.
Det får en att tro på ryktet. - Vilket rykte?
De ska säga upp 30% av arbetarna. Det har du väll hört?
- Ja, just det. - Vad är det med dig idag?
Inget, jag har bara sovit dåligt i natt.
- Okej, vi ses imorgon då? - Ja, vi ses.
Välkommna, till denna 10 veckors kursen av italiensk matlagning.
Jag heter Carlos. Några av er känner mig redan.
Ni som inte gör det, God afton och ni kan kalla mig "Chief. "
Vi ska mest arbeta två och två, så det första jag ska göra är att para ihop er.
Var inte blyga. Skaffa en partner. Jag ser att vissa redan har en partner.
Okej. Vem är kvar? - Ursäkta mig. Förlåt att jag är sen.
Vägarna var avstängda och idioten i inskrivningen tog en -
- evighet på sig med min ansökan. Är jag för sent ute?
- Nej, inte alls. Vad heter du? - Melanie.
Vi höll just på att para ihop folk. Du kan väll vara med...
- Vad heter du? - George.
Melanie med George. Alice, du är med...
- Tony. - Tjenare, Tony.
Ursäkta.
När ni är på gymmet, stretchar ni för att värma upp.
Vi kommer att värma upp med ett glas Barbaresco...
...ett vin från bergsfoten i nordvästra Italien. Gjord på Nebiolo druvan.
Ta en mun. SkåI.
Och lite musik.
I matlagning används alla sinnen. Näsan, ögonen, munnen och öronen.
Ikväll, ska vi starta från begynnelsen. Grunden till all Italiensk matlagning.
Den klassiska tomatsåsen från Toscana.
Vi behöver hackade tomater. Så sätt igång att hacka.
Ta god tid på er. Titta på dessa fina tomater.
Musiken. Är det inte vackert?
Vissa är riktigt duktiga. Är det första gången du är här?
- Ja. - Jag också.
Jag läste i broschyren att kursen leder till en tävling.
Jag såg det. Den ska bedömas av en lokal restaurang kritiker.
- Tror inte vi ska hoppas på för mycket. - Vi har 10 veckor på oss.
- Jo, det är sant. - Vi har inte skurit oss ännu.
Det är en bra inställning.
Vem av oss använder fel kniv? Är det jag som har fel kniv?
Ja. Du använder den där.
Kvinnan bredvid mig tog med sig sin egen kniv.
- Är det sant? - Mycket skrämmande.
- Då ses vi nästa vecka. - Vad bra. Ses nästa vecka.
- George Lonegan? - Ja.
Förlåt att jag stör. Jag är Mr. Andreous granne.
Grek i 50-årsåIdern. Som förlorat sin fru.
Du gjorde nyligen en avläsning för honom.
- Jag stoppar dig här. - Candace.
- Jag gör inte avläsningar längre. - Du gjorde det för Mr. Andreou.
Han är en kollega till min bror. Det var en engångs grej.
Snälla, jag lovar dig. Jag berättar inte för någon.
Jag har pengar. - Jag vill inte ha dina pengar.
Jag förlorade mitt barn. Mitt enda barn.
Jag vill bara prata med henne. Jag vill prata med mitt barn.
Jag kan inte hjälpa dig. Jag gör inte sånt längre!
Mr. Lonegan! Jag har pengar! Mr. Lonegan. Snälla.
Jag vill prata med mitt barn.
Kom igen tjejer! Sparka den!
En annan person sökte upp mig. Tack vare din vän Mr. Andreou.
Jag sa till honom att hålla tyst.
Tydligen så gjorde han inte det.
Jag tar ett snack med honom så det inte händer igen.
Och?
- Och vad då? - Gjorde du det?
- Vad? - Gjorde du avläsningen.
Du fattar fortfarande inte. Bara för att jag kan tjäna pengar på det här...
...bara för att jag kan, så borde jag göra det.
Ja, det gör jag. Jag anser det är din plikt eftersom du har en gåva.
Det är ingen gåva, Billy. Det är en förbannelse.
Det förstör varje chans jag har till ett normalt liv.
Jag känner mig som en knäppis.
Knäpp eller inte, det är den du är. Du kan inte fly från det för alltid.
För att avleda bort hans tankar från denna dysterhet...
...talade jag om för Micawher att jag förlitade mig på en skåI med punsch -
- och ledde honom till citronerna.
Hans förtvivlan, allra minst hopplöshet, var borta på ett kick.
Jag hade aldrig sett en man så road...
...mitt ibland lukten av citronskal och socker, och doften av het rom.
Medan han rörde och smakade, såg det ut som han istället för punsch skapade -
- en rikedom för hans familj, som skulle leva kvar till alla efterkommande.
Döden är inte slutet. Det är bara början.
En dörr till efter livet som reflekteras till vårat liv på jorden.
Gud har med sin gränslösa storsinthet, skapat himmelen. Där Jason nu är...
...omgiven av alla änglar och helgon, som ser ner på oss.
Vi överlämnar Jasons kropp till stoft, hans själ är redan hos Gud.
Jasons aska står på baksidan, men jag vill gärna att du går ut genom dörren.
God morgon.
Kom in. Tack ska ni ha.
Godnatt, Jase.
Det är bara en tillsvidare placering. Tills din Mamma mår bättre.
Paret vi har tänkt har erfarenhet och bor nära där du bor nu.
Du kommer gå kvar i samma skola.
Jag vill inte bo hos någon annan. Jag vill stanna hos dig. Vart ska du?
Kan vi få en minut?
Jag behöver lite tid för att komma på benen.
Men jag försvinner inte, Jag lovar.
Jag skulle kunna stanna hos dig. Det vill jag.
Men chansen finns att jag inte klarar det, jag är inte stark nog.
Jag förväntar mig inte att du ska förstå.
Jag vet att det måste kännas fruktansvärt att jag lämnar dig nu.
Men jag lovar att jag inte kommer svika dig.
Jag lovar.
Förlåt. Jag älskar dig. Kom här.
Var en snäll pojke.
Kom.
Efterkrigstiden i Frankrike, hade bara två statsmän någon betydelse:
De Gaulle och Mitterrand.
Om De Gaulle, finns allt skrivet. Jag vill skriva vidare om Mitterrand.
Det finns fascinerande inslag. Avskaffandet av dödsstraff och EU.
Hans familj var högerorienterad, han förledde vänstern-
- och omvände till liberalerna. Det var en revolution.
Vi har också de mörka sidorna som aldrig utforskats.
Han har varit död i 10 år. Det är dags, gräva djupare. Gräva i hans förflutna.
Elf skandalen. Örlogsfartyget i Taiwan, Papon skandalen.
De historierna har inte tagits itu med. De har blivit sopade under mattan.
Jag avslöjar vem som visste och vem som höll tyst om det.
Kommer inte det att ge oss för mycket mothugg?
- Det tror jag inte. - Alla ska kunna läsa boken.
Mitterrand var inte bara politiker. Utan en ikon. Våran "Tonton Macoutes"!
Det är kanske är en bra titel. Tonton.
Jag är inte säker på att vi får behålla den titeln.
Självklart inte. Det var ett skämt. Du får gärna komma med förslag.
Vad sägs om: Nagga på myten eller den vacklande statyn?
Jag ser fram emot era förslag. - Vi skriver en lista.
Gratulerar.
Tidpunkten kunde inte vara mera rätt. Politiskt sätt så pågår inget just nu.
Du får skriva boken du alltid velat skriva. Du kan vila upp dig.
I sommar när du är tillbaka i sändning så har du en bästsäljare i bakfickan -
- och ett stort omförhandlat kontrakt.
- Starkare än någonsin. - Exakt.
Anpassa och vända missöden till din fördel.
Det är vad jag alltid har älskat med dig, aldrig ett offer.
Aldrig ett offer, aldrig sårbar, klagar aldrig.
- Ursäkta. Erat bord är klart. - Bra. Jag är utsvulten.
Får jag fråga dig något? Vad tror du händer när vi dör?
- Det var en märklig fråga. - Vad tror du?
När du dör, så dör du. Allt blir bara svart. Hur så?
- Är det allt? Bara svart? - Kolsvart, pluggen är dragen.
Ett evigt mörker.
- Tror du inte det finns något annat? - Som vad då?
Jag vet inte, något... Livet efter detta.
Nej. Om det var så, skulle inte någon ha upptäckt det nu?
Det skulle finnas bevis.
Antagligen.
Har du fler såna frågor?
- Mer Champagne? - Va? Ja, tack.
Har alla sina ögonbindlar på?
Om ni vill bli en bra kock, så måste vi först jobba på eran smakkänsla.
För att stimulera era fantasier, era sinnen.
Ingen mening med att vara expert på att skära, tärna, grilla, rosta...
...om du inte kan sätta namn och färg, eller formen på smaker.
Först, sked nummer ett.
Det här är inte lätt. Så oroa er inte om ni inte känner igen det direkt.
Försök först att beskriva det. Vad är det för konsistens?
Okej, är du redo? Öppna.
Mycket bra.
- Vad är det? - Jag har inte en susning.
"Inte en susning. " Okej.
Det är inte en frukt. Det är ganska nötigt.
Men den är lite söt. Tror jag.
"Lite nötig. " "Lite söt. "
- Fixade hon det? - Ja.
- Så hur ska vi göra det här? - Vad?
Vi kan låtsas, eller komma till saken och vara ärliga mot varandra.
- Om vad? - Varför vi båda tar kvällskurser?
- Öppna munnen. - Är alla okej? Hur går det?
Det är lite eksmak över det där. Muskot? Tror jag.
Du vill inte berätta enbart för du vill göra den perfekta spagettin, eller?
Nej, inte enbart därför.
Okej. Jag kan börja.
Jag gör det här för att jag nyss flyttat till San Francisco.
För att jag vill träffa nya vänner. Vem vet? Kanske även min drömkille.
- Här, öppna. - Okej.
Så varför flyttade du till San Francisco?
För att jag blev dumpad av någon i Pittsburgh.
Inte riktigt vid altaret, men väldigt nära.
Handpenning på bröllopsklänningen, Smekmånad bokad. Såna saker.
Det är okej. Jag har kommit över det.
Inte alls, egentligen.
- Vad smakar det som? - Jag vet inte.
Jag menar, jag vet inte... - Vill du prova igen?
Beredd?
- Är det en böna? - Ja.
Vet du vilken färg den har? - Den smakar som en svart böna.
- Har jag rätt? - Ja.
Hur går det? Var inte blyg.
Precis som du, har jag nyligen gjort en stor förändring i mitt liv.
Jag ville omvärdera saker och prioritera på ett annat sätt.
Vad var förändringen? Skilsmässa eller...?
Nej, nej, inget sådant. Behövde komma ifrån ett jobb.
Det var omöjligt att leva ett sådant liv.
Definitivt en nöt.
- Ska du inte berätta om jobbet? - Gör det något om jag avstår?
Oroa dig inte, Jag var inte kriminell eller något.
- Öppna munnen. - Okej.
- Paprika. - Ja.
- Visst var det toppen? - Ja, roligt.
- Gud, jag blev så hungrig. - Ja, jag också.
- Vill du äta något? - Ja, det finns ett ställe här intill...
Ett ställe här intill, skojar du? Vi är praktiskt taget experter själva.
- Jag kan köra. - Visst, toppen.
- Har du bott i San Francisco länge? - Född och uppväxt.
Du kan bara ställa det där. Jag tar det. Ta det du lugnt.
Nej, Jag är din partner, minns du väll?
- Vi måste göra det tillsammans. - Okej.
Jösses. Är det...?
- Är det du? Som liten? - Ja, det är jag och min bror, Billy.
- Du fick i alla fall utseendet. - Men han fick allt annat.
- Är det hans barn? Ja. Mina brorsdöttrar.
Vem är det där? Är det någon gammal släkting?
Nej, det är Charles Dickens. Jag är en stor beundrare.
Folk snackar bara om Shakespeare och han är bra, men Dickens...
Nej, jag fixar det. Man får ha ett trick.
Hej. Det är Billy. Ville bara säga att jag har snackat med Mr. Andreou.
Sa åt honom att hålla tyst. Slappna av. Det är slut med knäppisar...
...som knackar på dörren och vill ha en avläsning.
Men jag måste säga, killen hade en poäng med att tala hur bra du är.
Med tanke på alla bluffmakare, att det finns någon med en riktig gåva.
Jag ber om ursäkt för det.
- Vad för gåva? - Ingenting. Tänk inte på det.
Jo, jag är intresserad.
Mitt jobb förut, var som ett medium.
Jag vet, men... Det är sant.
Jag var sjuk som barn...
...och fick en infektion, som ledde till feber...
...som i sin tur ledde till hjärn- och ryggmärgsinflammation.
Det kallas för encefalomyelit. De fick operera, här bak.
Det var ett komplicerat ingrepp. Som tog 8 timmar.
De förlorade mig nästan.
Tekniskt sett, så förlorade de mig. De återupplivade mig flera gånger.
Hur som helst, så blev jag frisk. Men något annat måste ha hänt.
Inte långt efter, började jag få migrän, sedan mardrömmar.
Sedan dessa förbindelser.
En dag satt jag med en vän och fick en uppenbarelse om en kvinna.
Jag beskrev henne för honom.
Det visade sig vara en beskrivning av hans Mamma. Som jag aldrig träffat.
Som hade dött veckan innan.
Du har inte börjat skratta än. - Nej, det har jag inte.
Jag tog förgivet att det bara var något tillfälligt. Men efter ett tag-
- så började jag få mer och mer av dessa förbindelser.
Så läkarna gjorde en massa tester.
De sa till mina föräldrar att jag hade utvecklat passiv schizofreni.
De gav mig en massa mediciner, medicinerna blockerade synerna-
- men de blockerade i stort sett allt annat också. Så jag fick välja.
Antingen leva med synerna, som jag inte kunde stänga av.
Eller inte leva något liv alls.
Nu har jag nonchalera plikterna.
Får jag fråga dig något?
De är nog klara att lägga i. - George?
- Är det okej om svaret är nej? - Du vet inte vad jag skulle fråga.
Jo, du skulle fråga om jag vill göra en avläsning åt dig.
Melanie, jag känner dig knappt. Men jag tycker verkligen om dig.
Kan vi inte bara låtsas att vi vrider tillbaka klockan...
...glömmer min brors meddelande och att vi aldrig pratat om detta.
Gör vi det här, så förlorar vi våra chanser till att ha något normalt.
Tro mig. Jag har tillräckligt med erfarenhet av det nu.
Att veta allt om någon, det verkar bra, men...
...det är bättre att inte veta allt.
Du måste förstå. Jag är nyfiken.
Jo, absolut. Jovisst.
Snälla?
Okej.
Följ med.
Sitt här.
Jag håller dina händer tills jag får en förbindelse...
...sedan släpper jag taget och ställer dig några frågor.
Ge mig dina händer.
Det är en kvinna. Hon är lång och smal.
Hon har brunt hår. Vet du vem jag pratar om?
Är kvinnan din Mamma?
Ja.
Jag känner en smärta i bröstet.
Det var så hon dog. Av en hjärtinfarkt.
Jag beklagar.
Okej. Ska vi äta?
Är det inget mer? Jag fattar att det är mer.
Vad är problemet? Tror du inte jag kan hantera det?
Okej.
När du rörde vid mig förut, så fanns det en man.
Mörkt hår.
- Min Pappa. - Dog han nyligen?
Förra året.
- Allt han sa, det jag hörde var... - Vad?
Hur ledsen han var.
- För vad? - För vad han gjorde mot dig.
Och han hoppas att du kan förlåta honom en dag.
Jag är ledsen.
Förlåt.
Förlåt mig...
...för att jag pressade dig så.
Vi kanske inte skulle ha gjort det här.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Mer än... Om jag går nu.
Om vi drar ett streck över det här. Låtsas som det aldrig har hänt.
Så blir allt bra. Det är jag säker på.
Bra.
Vi har fortfarande en tävling att vinna. Eller hur?
Visst.
Jag skulle ha lyssnat på dig. Det där med, att veta för mycket.
- Vi ses nästa vecka. - Ja, lita på det.
Den gamla, olyckliga känslan som engång hade präglat mitt liv...
...kom tillbaka som en oönskad besökare, och var djupare än någonsin.
Den tilltalade mig som en känsla av sorgfylld musik...
...en hopplös medvetenhet av allt det jag förlorat...
...allt det jag någonsin hade älskat.
Och allt som fanns kvar var bara en knäckande tomhet och spill...
...liggandes runt om mig, fullständig för den mörka horisonten.
Okej, hoppa ur. Så där, bra. Tack.
- Hej. - Hej, Marcus!
- Jag är Angela. Det här är Dennis. - Allt bra, kompis?
Jag kallar honom "Plågan" Dennis. Jag ska visa dig köket.
Fortsätt bara igenom här.
Här äter vi frukost på morgonen. Vad gillar du att äta till frukost?
Vi tycker om gröt i det här huset. Tycker du om gröt?
Eller Cornflakes?
Det här är ditt rum.
Våran förra pojk, Ricky, flyttade för en månad sedan.
Fyllde nyligen 18 år. Fick sitt första jobb, säkerhetsvakt.
Det är ditt rum nu.
Är det möjligt att få en säng till?
Två sekunder, Marcus.
Vi behöver en säng till. Övervåningen? Ska jag ta din?
- Går det bra? - Ja.
Godnatt, Jase.
Vem håller med? "Rönn är ett gammalt romerskt ord för askträ. "
"Ett askträ kan leva i över 100 år. " Någon som tror det är något annat?
Marcus, kan du ta av dig kepsen? Tack.
Då går vi vidare till nummer 6. På nästa sida.
Ta en titt på utdraget från "Wings of Courage. "
Tack för ni kom hit.
- Vi hör av oss när vi haft mötet. - Vi ordnar det så fort som möjligt.
- Marcus. Vi ses snart igen. - Sköt om dig grabben.
Det är lunch, Marcus. Ska du inte gå?
Dödsängeln kommer att hitta dig... Var du än gömmer dig.
Även om du håller dig gömd som en rik man i ett slott...
...så kommer Guds ängel att hitta dig.
Många av oss är nog för rädda att fråga sig själva:
"Vad händer med oss när vi dör?"
Det glädjande är, om du tror på Jesus, har du inget att frukta.
Ursäkta. Jag förstår inte.
Vad skulle vi inte ge för att få reda på vart hon är nu?
Men med tanke på vad du skrev i brevet, så kanske du redan vet.
- Claudia Rousseau. - Marie Lelay.
- Jag är glad att jag fick träffa er. - Detsamma.
Jag behöver verkligen prata om uppenbarelsen jag hade.
Det var en väldigt fridfull känsla.
Allt var tyst. Mörker överallt.
Sedan möttes mina ögon av ett Ijus. Jag hörde Ijudet av en stilla vind.
- Känslan av viktlöshet? - Ja.
Ett 360 graders perspektiv? Ingen känsla av tid och rörelse?
Men allvetande, allseende? - Precis.
- Vill du ha lite te? - Ja, tack.
Du förstår, som forskare och ateist. Så var inte mitt sinne öppet för sånt.
Visst. Livet efter detta, nära döden-upplevelser.
Som alla andra, trodde jag människor såg ett skarpt Ijus...
...Edens trädgård och sånt. För de var betingade att göra det.
Men efter 25 år på ett vårdhem. Där jag har arbeta med människor-
- som har blivit dödsförklarade. Men som sedan mirakulöst överlevt.
Deras redogörelse om vad de upplevt var så slående likt...
...så det kunde inte bara vara en slump.
Saken är den, när de hade de upplevelserna. Var de medvetslösa.
I ett sådant stadie kan inte hjärnan skapa nya bilder.
Så du tror att jag verkligen upplevde något?
Jag tror du upplevde döden.
Allt finns här. Jag är rädd att att det inte kommer bli lätt för dig.
Det är en ensam väg att ta. Folk är inte förnuftiga när det gäller sånt.
Men bevisen är oförnekliga. Jag har försökt.
Kanske någon som du. Med en inflytande position kan ändra det.
Det hoppas jag du kan. - Tack.
- Lycka till. - Skickar tillbaka det när jag är klar.
Efter uttalandet från Vivendi och elbolaget VFM.
Om en högre än förväntad vinst det här kvartalet.
Så frågar vi oss om den Franska ekonomiska nedgången var förhastad?
Kan du följa med mig?
Slå dig ner, George.
Du har säkert hört snacket om nedskärningarna.
Det verkar som kontorsnissarna förhandlade med facket-
- om ett avtal för alla som säger upp sig frivilligt.
Frivillig uppsägning?
Om du frågar mig, är avtalet riktigt bra.
Du får 6 månaders lön rätt i fickan. Fortsatt sjukförsäkring i två år.
Vad har det med mig att göra?
Du har jobbat där i 3 år. Varje dag. Aldrig varit sjuk.
- Det var inget personligt. - Skitsnack.
Han skyddar killarna som har fru och barn.
- Du borde skaffa advokat. - Det har jag inte råd med.
Om du behöver ett jobb, så hjälper jag dig.
Jag fixar det. Men du vet vad jag tycker du ska göra.
Ja, det gör jag.
Hemsidan är fortfarande kvar. Den väntar.
Det blir annorlunda den här gången, George.
Vi kan ha kontroll över det. Bara två klienter per dag.
Vi ger inte ut ditt telefonnummer. Vi pratar inte med journalister.
Den läxan lärde vi oss förra gången.
Tänk på det, okej?
Allt okej, George? Du ser lite nere ut.
Jag hoppar in som din partner. Du och jag kan vinna detta.
- Varför inte? - Toppen.
Akta fingrarna.
- Hallå? - Clare. Du borde komma hit.
Absolut. Jag kommer.
- Hur mycket var det? - Två hundra pund.
Vi ringde skolan. Han har inte varit där.
- Vad händer nu? - Vi ringer inte polisen just nu.
Nej, det är sista utvägen.
- Ring om han kommer tillbaka. - Vi kommer hålla kontakten.
Vi hörs.
Varsågod.
Vårat medium, är väldigt upptagen, Mr. Hewitt.
Han kan träffa er först om 6 veckor.
Mrs. Joyce, ett äldre medium, gör en allmän avläsning här ikväll.
I föreläsningssalen. - Jag provar det, tack.
- Kan jag hjälpa dig? - Nej, tack.
Jag får en stark känsla av den här sidan i rummet.
Från någon vars namn börjar med ett "J."
Betyder bokstaven "J" något för någon här? Någon?
Var inte blyg. Vad heter du.
Marcus.
Kom hit, så jag kan se dig.
Duktig pojke, Marcus. Jag ska inte göra dig illa.
Det är bra.
Du har nyligen förlorat någon. Var det någon närstående?
Han säger sitt namn. Det är Joe eller Jack.
- Jason. - Jason, så var det.
Han stod dig väldigt nära? Var han en familjemedlem?
Är det din Pappa?
Pappa säger, var inte ledsen och ta hand om Mamma för mig.
Vill du göra det åt honom?
Ge Marcus en applåd, damer och herrar.
Underbar pojke.
När jag hamnar i trans...
...så kommer min andliga guide att tala till dig, genom mig.
Vem tillkallar mig från andevärlden?
Säg ditt namn. - Marcus.
Välkommen, Marcus. Jag heter Yoshi.
Det jag gör är att justera nivån på mikrofonerna.
Har du fysik i skolan?
Då vet du att all materia vibrerar i olika hastigheter.
Men i andevärlden, behövs en mycket högre nivå.
Så vi kan inte höra dem. Inte med normal hörsel.
Det vi behöver är en mycket speciell mikrofon.
Precis som den här. Vi är nog redo att börja.
Jason? Är du där?
Din bror Marcus är här. Har du något att säga honom?
Det var de gamla grekerna som först upptäckte det.
"Psychomanteum," kallade de det.
Den reflexiva ytan var en kanal till livet efter.
Nu kallas det "spegel skådning. " Du kanske inte kan prata med honom-
- men du kan få se honom. Om du verkligen vill.
Såg du honom? - Nej.
- Hallå. Det är Clare. - Jag har inte sett honom.
Jag ringer polisen. - Det hjälper inte.
Vänta. Han är här. Jag ringer tillbaka.
Förlåt.
Låt honom vara.
TALAR MED DE DÖDA
TUNNELBANESTATION
Se dig för!
Ursäkta mig.
Förlåt, vi är lite sena. Kom in.
Alla är upprörda av det som hänt.
Varsågod och sitt.
Marie, om jag ska vara ärlig, så är jag lite förvirrad.
Jag trodde boken skulle handla om François Mitterrand.
Istället är de tre första kapitlen från...
...livet efter detta: Konspirationen av tystnad.
Jag förstår att det inte var det du förväntade dig.
Du har alltid sagt att det är dåligt med överraskande utgivningar.
Det här är minsann en överaskning!
- Vet inte vad jag ska säga. - Verkar det inte intressant?
Givetvis. Du har alltid haft huvud för en bra story.
Men vi är ett politiskt förlag. Detta är för en annan marknad.
Nu på morgonen inträffades bombdåd mitt i London.
Bomberna exploderade mitt under rusningstid.
Varför är du emot detta?
Varför är du så rädd? Det är på riktigt.
Det är vetenskapliga bevis. Från välkända forskare.
En Nobelpristagare, jagad av religiösa påtryckningsgrupper. Det är en story!
Det är bättre än en flörtig, oärlig gammal politiker.
En sådan bok måste antagligen skrivas på Engelska...
...för den Amerikanska marknaden. - Det hände mig, Michel.
Jag såg det med mina egna ögon. Dit vi ska.
Vad vi kommer få uppleva. Alla vi.
Intresserar inte det dig?
Vi skulle göra en bok om François Mitterrand.
Antingen kommer vi överens om det och du börjar skriva...
...eller så vill jag ha pengarna tillbaka.
Jag kände mig så förödmjukad.
De tittade på mig som jag vore galen.
För 6 månader sedan bad de mig skriva om vad som helst.
Vad som helst från den duktiga Marie Lelay.
Jag får nog börja jobba igen. Jag har blivit tillräckligt förnedrad.
Idag, tog de till och med ner mina affischer.
Varför sa du inget?
Boken då?
Gör klart den allteftersom. Den har redan orsakat problem.
Vad är det?
Komma tillbaka till jobbet blir inte så lätt som du tror.
Varför? Det var bara tillfälligt. Det var ju ditt råd.
Vi visste inte att du skulle tala öppet om dessa upplevelser.
- Förlora din trovärdighet. - Men jag ville inte skriva boken!
Det var din idé!
Det var min idé att du skulle skriva om Mitterrand.
Vad är det du försöker säga?
Ta dig lite mer tid. Gör klart boken, kom tillbaka sedan.
Handlar det om min ersättare? Den där tjejen?
Jag har sett henne några gånger. Hon är bra.
Ja, det är hon. Men inte som dig.
- Ligger du med henne? - Hur kan du fråga något sådant?
Du har alltid sagt att jag ska ställa tuffa frågor.
Det är lustigt... Vem kunde ana det här.
För några månader sedan var jag rik och känd.
Jag hade framgång.
Jag var lycklig.
Uppfylld av mitt arbete. Av dig.
Allt det här hände för du inte köpte presenter till din barn.
Vad pratar du om? Jag förstår inte.
Det var inget. Det spelar ingen roll.
- Ja. - Det är Michel.
Jag känner mig dum på grund av vårat möte tidigare.
Boken är uppenbarligen väldigt viktig för dig.
Alla var nog lite skakiga av händelsen i London.
Jag ringde några samtal. Det finns två förlag som verkade intresserade.
Ett Amerikanskt och ett Engelskt. Har du penna?
Jag lyssnar.
Jag tyckte det här verkade bra för grupp avläsning.
Ja, du kan läsa av flera samtidigt. 20 personer eller mer.
Det här blir ditt personliga mottagningsrum.
I rummet bredvid, där kommer jag att sitta.
Härifrån kommer jag sköta allt. Du behöver inte bekymra dig.
- Dina andra företag då? - De är borta. Inte på engång.
När det här sätter igång, så glöm dem.
Dags att åka hem. Du behöver vila. Du har en redan tre möten imorgon.
Kom.
Billy Lonegan? Innan din bror åkte, bad han mig ge dig det här.
- Åkte var? - Jag har ingen aning.
Billy, jag är ledsen.
Det finns nog inte något jag skulle kunna säga, som får dig att förstå.
Att det jag har inte är någon gåva, utan en förbannelse.
Jag vet att du tycker min plikt är att hjälpa andra.
Men just nu, så behöver jag hjälpa mig själv.
Så jag har bestämt mig för att ta en paus.
Jag vet inte hur länge eller när jag kommer tillbaka.
Så vänta inte, så att säga.
Hälsa Jenni och barnen. Din lillebror, George.
Ni vet hur tillfriskningsgraden för narkotikamissbrukare ser ut.
- Ja. - Väldigt låg.
Så hur går vi vidare? Orkar ni fortsätta?
Ja. Men inte för länge.
Vi har snart slut på ideèr, det börjar ta på krafterna.
Vi tänkte ta med honom till vår förra pojk, Ricky.
Vem vet? Två grabbar snackar.
- Marie Lelay? - Ja.
Det är Richard Aronson, Aquarius- Bokförlag i Santa Fe, New Mexico.
Ursäkta?
Aquarius-Bokförlag i Santa Fe? Du skickade in din bok till oss.
Jag ringer för att tala om att vi tyckte om den.
Ursäkta att det har tagit tid, men vi vill gärna publicera den.
Faktum är att vi vill trycka den lagom till bokmässan i London i vår.
- Är du bofast i Paris? - Ja.
Så om vi ber dig resa till London blir det inte besvärlig?
- Nej, nej, inte alls. - Ett bra tillfälle för publicitet.
Kanske högläsning. Det är en otrolig berättelse.
Då är vi här.
48 Doughty Street. Charles Dickens hem i London.
Där han levde med sin fru Catherine och deras barn.
Någon som vet hur många barn?
Vi är nu i stora hallen. Det här möttes författaren av...
Tio.
Allt har bevarats precis som det var.
Följ bara med upp för trappan. Vi börjar med översta våningen.
Det här är Dickens arbetsrum.
Här ser ni originalet av "En julsaga. " En av Dickens mest kända böcker.
Men här, som jag antar de flesta av er har kommit för att se.
Dickens skrivbord, där han skrev de flesta av sina böcker.
På väggen här har vi illustrationer från "Mysteriet Edwin Drood. "
Novellen Dickens skrev vid tiden för sin död.
På väggen här, en måIning älskad av Dickens fans.
När han sover vid sitt skrivbord. Hans karaktärer svävar runt honom.
Vet någon vad den heter? - Dickens dröm.
Den kallas, Dickens dröm.
Den här vägen.
Samla ihop er på framsidan.
Är det någon som har några frågor?
HÖGLÄSNING OCH CD SIGNERING. ALEXANDRA PALACE, 14:e MARS.
- Vad är det för datum? - Den 14:e.
Du kommer att gilla Ricky.
Han var i din åIder när han kom till oss och lika blyg.
Nu är han vuxen. Med ett jobb och egen lägenhet.
BOKMÄSSA
- Han är här någonstans. - Han skulle möta oss på framsidan.
- Var är han? - Titta här.
Jag kände knappt igen dig.
- Ska du arrestera oss? - Inte om ni uppför er.
Allt bra, kompis? Ska vi fika först?
- Vilket ställe, eller hur? - Får jag se mig omkring?
- Ja. Men möt oss här om 1 timme. - Duktig kille.
Ett år har snart gått. Han pratar nästan inte med oss.
- Det gjorde inte jag heller. - Det är skillnad. Han är inte som dig.
- Vad sägs om fikat? - Ja, gärna.
"Mr. Plornish, med en blygsam förnekelse av sin förtjänst...
...öppnade dörren för hennes återkomst.
Följde henne in med en sådan ytterst enkel närvaro...
...att inte ha varit ute alls...
...att hennes far kunnat upptäcka det utan att vara misstänksam.
Med sin älskvärda omedvetenhet, så tog han inget beakt.
Plornish, efter det lilla samtalet, tog sitt avsked.
Tog en tur genom fängelset innan han gick. Tittade på kägelspel.
Med en blandad känsla att vara en gammal invånare...
...som hade sina privata skäl att tro, att det skulle vara hans öde.
Att återvända igen. "
Tack ska ni ha.
Om någon vill köpa en CD, finns jag till förfogande.
- Hej. - Hej. George.
George Lonegan. - Till George.
Det här är en ära, Mr. Jacobi. Jag är en stor beundrare.
Tack ska du ha. Du är långt hemifrån.
- Tyckte du om den? - Väldigt mycket.
- Varsågod. - Tack så mycket.
"Jag kände mig ansluten till en annan värld...
...en plats med en total sinnesfrid och stillhet.
Huruvida det jag såg var en sann glimt av livet efter...
...eller bara en omtöcknad fantasi, får jag antagligen aldrig svar på.
Jag nådde slutet på min resa med lika många frågor som jag började med.
Jag hade aldrig föreställt mig att jag skulle bli utsatt...
...av en sådan fördom och nära motsträvighet.
Vi har uppenbarligen fortfarande en lång väg att gå...
...innan vi kan handskas med döden och det som följer...
...och allt som kommer på ett förnuftig sätt. "
Om ni vill köpa min bok, kan jag signera den. Varsågoda.
- Hej. Vad heter du? - Maria.
- Tack ska du ha, Maria. - Tack så mycket.
- Michael. - Michael. Okej.
- Tack. - Honora.
- Jag heter George. - George.
- Ursäkta? - Penny.
Jag känner igen dig. Du är det där mediet.
- Nej, du mig för någon annan. - Jo, du är George Lonegan.
- Jag vet inte ens vem det är. - Du är George Lonegan.
Jag måste prata med dig. - Du tar mig för någon annan.
Jag måste prata med dig. Du är ett medium.
- Jag är inte den du tror. - Jag såg det på nätet.
Vad är det? Vad vill du? Om det är en avläsning.
Så gör jag inte sånt längre. Lämna mig i fred.
"Havet hade blivit illvilligt mörkt.
Det som engång verkat vänligt var nu ett monster som försökte döda mig. "
Har ni sett den Franska kvinnan som nyligen var här?
Hon har redan gått.
- Kan jag hjälpa dig? - Jag letar efter någon.
Okej.
Det är bäst du kommer in.
Kom.
- Vad heter du? - Marcus.
Några regler innan vi börjar.
- Jag är ledsen för kvinnan. - Vilken kvinna?
Kvinnan på bokmässan.
Du tyckte om henne. - Nej, det gjorde jag inte.
Det gjorde du visst. Så jag är ledsen att jag störde.
Jag vet inte vad du pratar om. Sätt dig.
Då sätter vi igång.
Jag kommer hålla dina händer. Sedan släpper jag dem.
Oroa dig inte, jag kommer inte falla i någon idiotisk trans.
Jag måste bara hålla dem, så jag får en förbindelse.
Jag vill att du svarar ja eller nej på mina frågor.
- Förstår du? - Ja.
Får jag se på dem.
Någon som stod dig nära har gått bort?
Ja.
- En man? - Ja.
Han var ung när han dog.
Är han din bror?
ÄIdre bror.
Men inte mycket, säger han.
Bara några minuter.
Jag beklagar, grabben.
Jag måste koncentrera mig. Den här killen pratar mycket.
Pratar fort. Han har ett jätte konstigt skratt.
Okej. Han säger... Att det finns så mycket han vill berätta.
Du kan inte tänka dig hur det är. Hur du kan vara allt...
...på en och samma gång.
Viktlösheten. Han säger det är häftigt.
Nu skrattar han.
Han har ett lustigt skratt.
Han säger att du alltid har sett upp till honom...
...och förlitat dig på att han ska komma med besluten...
...att du kanske använde det som en ursäkt. Är det sant?
Han säger att du inte kan göra det längre.
Nu är du själv.
Nu säger han något om en hat.
Kepsen? En keps. Okej.
Han vill att du tar av dig den. Ta av den.
Han vill inte du ska ha den längre... För den var hans.
Det var därför han slog av dig den här om dagen.
I tunnelbanan? Vet du vad han pratar om?
Okej.
Han säger det var tur att han gjorde det också.
Det var sista gången han såg efter dig.
Jag är ledsen...
Jag förlorar honom nu. Han vill ge sig av.
Nej, Jase. Gå inte.
Du får inte. Lämna mig inte. Jag vill inte vara här utan dig.
Snälla, gå inte. Jag saknar dig. - Han kom tillbaka. Han säger...
...om du oroar dig för att vara själv, var inte det.
Det är du inte. För han är dig och du är han.
En cell. En person.
För alltid.
Jag saknar dig. Snälla, gå inte. Kom tillbaka.
Jag saknar dig så mycket.
Vänta. Han försvinner igen. Vänta lite. Jag är ledsen.
Vart tog han vägen?
Jag är ledsen, grabben. Jag vet inte.
Men du har gjort så många avläsningar.
Jag vet ändå inte.
Jag är ledsen.
Vi måste få dig hem.
- Hallå? - May Fair.
Hotellet hon bor på. Kvinnan du tycker om?
Vad snackar du om?
Jag ringde upp förlaget och sa att jag hört henne prata...
...att jag ville lämna ett brev för att tala om hur intressant det var.
Hur som helst, så heter det. May Fair.
Okej, det var intressant, men vad har det med mig att göra?
Hallå?
Det var som tusan.
Jag måste vara tokig.
God morgon, Sir.
Hej. Jag söker en gäst. Marie Lelay?
Det är ingen som svarar på rummet, tyvärr.
Vill du lämna ett meddelande?
Nej.
Vet du vad? Det vill jag. Har du papper och penna?
- Tack så mycket. - Varsågod.
Tack.
Då så.
Marcus! Lycka till.
Kom hit.
Jag har saknat dig så mycket.
Kom här. Jag har saknat dig så mycket.
Marie.
- Hej. - Hej.
Svensk text: GEMiNi X www.SweSUB.nu